ME & THE ANTS הובא תוקן וסונכרן ע"י סנכרון לחלק אחד:סטארבק מטורק
החיים בוורוד
ניו יורק, 16 בפברואר, 1959
מהר! היא התמוטטה לפני 10 דקות.
האמבולנס כאן.
תרזה הקדושה, ישו הקטן, אל תעזבו אותי.
תנו לי כוח, אני עוד רוצה לחיות.
תחזירו אותי לחיים.
פריס, בלוויל, 1918
למה את בוכה?
הסתלקו מכאן, ילדים!
משעמם לי
כאלה הם החיים
מלאי טירופים
מה אני יכולה לעשות?
מה את עושה פה?
למה את בוכה?
את פה לבד?
איפה אמא שלך?
אני נודדת
כאילו קשורה בכבלים
נושאת בעול
אבל חסרת-כול
כאלה הם החיים
מלאי טירופים
ומשעמם ועצוב לי
אם את האמא שלה.
צריך לתלות אותך על עץ.
אני צריכה פרנסה. אני זמרת.
תסתכלי על הבת שלך.
אני מטפלת טוב מאוד בבת שלי.
לואי, אני לא יכולה להמשיך" לחכות לך בלי לעשות שום דבר.
".בלוויל בלתי נסבלת"
אמרגן אחד אמר לי" שעם הכישרון שלי
כדאי לי לנסות את המזל שלי" "באיסטנבול
חדשות טובות לאקרובט שלנו?
בחייך, קיבלתי צל"ש מראש הממשלה.
השארתי את אדית אצל אמא שלי".
מאמא עיישה תטפל בה"
".עד שאעשה לי קריירה"
לואי, אני לא מחכה יותר לשובך"
".אנטה"
יש פה מישהו?
אדית?
לואי?
גמרנו.
ברניי, נורמנדי, 1918
מה זה?
הנכדה שלך.
אדית.
איזה שם מוזר.
היא לא נראית בריאה.
בוא אתי.
מה את עושה פה, חמודה?
את מתוקה. איך קוראים לך?
אין לך מה לעשות, טיטין?
השירותים למעלה תפוסים.
יש לך עיניים כחולות יפות.
דבר, אני מקשיבה.
אני חייב לחזור.
אשרת בצבא עוד כמה חודשים
ואחר-כך אני חוזר לעבוד בתור אקרובט.
באתי לראות את הקטנטונת.
צאי מכאן!
אין לי עוד קליינטים, מאמא לואיז.
אז תשמרי בכניסה.
איפה אמא שלה?
לא יודע.
אתה רוצה להשאיר פה את הילדה?
אנשים ירכלו.
תמיד יהיה לאנשים מה לומר.
לא לוקחים אותה לכנסייה?
נאחר לטקס התפילה.
העולם לא מסתובב סביבה.
זה נכון שנשאיר אצלנו תינוקת?
אפשר לראות אותה?
זו לא תינוקת, זו ילדה קטנה. רוצה לחם?
תסתלקו מפה, כולכן!
תבקשי ממנה שתשיר.
יום אחד תוכלי לשיר "ב-"קזינו דה-פריס
אבל השיער שלך אדום מדי...
לילה אחד יצאתי לשחות
בלי בגד ים לעורי
אף-אחד לא יכול היה לראות אותי
מלבד הלילה השחור
אבל הירח האיר
ורציתי לבקש ממנו נשיקה
כאשר שמעתי לידי
צעקה רמה
עמד לו גבר על צוק סלע חד
נתן בי מבט אחד
"ונפלט לו "הו...
צללתי ישר למים
"ועניתי לו: "הו...
הוא ראה אותי בעירום
בלי שרוך על התחת...
הסמקתי עד אור השחר
הוא ראה אותי בעירום
עירומה מכף-רגל ועד ראש
מרוב צניעות עד בוש
כיסיתי את הפנים בשתי ידיי.
אבל עכשיו זה ברור
מתוך רשלנות קטנונית
שכחתי להסתיר
את הטוסיק הקטן שלי...
הוא ראה אותי עירומה
טיטין!
תפתחי. זה מספיק!
מה עכשיו? - היא עם אדית.
תפתחי את הדלת, מיד!
מה קרה לה?
שום דבר. תלכו להסתדר.
עוד מעט יבואו הלקוחות.
תצטערי אם לא תפתחי. - לא יכולה לעבוד.
אני לא יכולה לעבוד. - עליי לא תעבדי!
את חושבת שאת פה בבית מלון?
אני שומרת על אדית הלילה.
נדמה לך!
די, תפתחי לי.
הליגיונר שלך כאן.
לא אכפת לי.
הוא שקרן. הוא רק מספר לי שקרים...
טיטין, תפסיקי עם זה מיד.
אחרת תמצאי את עצמך ברחוב.
נמאסת עליי עם הסיפורים שלך.
אני לא רוצה בעיות.
ניו -יורק, 8 במאי 1959
דוג!
מה? אתה מקנא?
קניתי לך תקליטים של בילי הולידיי.
תודה, לולו.
בילי ואני נולדנו באותה שנה.
משעשע, לא?
הבאתי לך את הסקיצות שלי.
רוצה לראות אותן עכשיו או יותר מאוחר?
יותר מאוחר, חמוד.
צריכה קודם לשיר את השיר של האידיוט הזה.
הרבה לפניך...
מה?
שום דבר.
ברגע שתהיי מוכנה.
קדימה!
אני מוכנה.
קדימה!
בוא תיכנס, מילורד
שב בשולחן שלי
קר נורא בחוץ
פה בפנים נוח וחם
תרגיש כמו בבית, מילורד
תרגיש חופשי
תעביר את הדאגות שלך אליי
שים ת'רגליים על הכיסא
אני מכירה אותך מצוין, מילורד
למרות שאתה לא ראית אותי מעולם
אני רק בחורה מהנמל
צל עובר ברחוב...
כמעט נגעתי בך
כאשר עברת לידי אתמול ברחוב
נראית שחצן, לעזאזל
הגבר שיש לו הכול...
צעיף המשי שלך
מתנוסס על כתפיך
נראית כוכב עליון
או אפילו מלך
התהלכת כמנצח
על זרועך תלויה נערה
אלוהים, כמה שהיא הייתה יפה
זו ז'אן!
ז'אן, מה קרה?
היא מדממת... - דברי!
הוא רצה לשחק ברופא
עם הכלים שלו...
מנוול!
טיטין!
חייבים לספר למדאם.
היא תהרוג אותי. כואב לי.
אני לא רואה כלום!
מה מצבה, דוקטור? - הבריאות שלה לקויה.
היא נפגעה בקרנית.
היא עיוורת?
זו דלקת.
תתאזרו בסבלנות, זה עלול להימשך חודשים.
זה המרשם לבית-המרקחת.
תודה.
של מי הילדה הזאת?
של אף-אחד.
ליזיה, נורמנדי
תרזה, אני לא מבקשת ממך הרבה,
אני רק מבקשת שתקשיבי לאדית הקטנה.
דברי אליה, אדית. היא תקשיב.
אני לא רוצה להיות עיוורת. אני רוצה לראות.
היא מלאה חבורות. המשיכי.
אני רוצה ללמוד לקרוא
ולרוץ כמו שרצתי פעם.
אני לא רוצה להיות עיוורת.
תגידי לישו הקטן שישמור על אדית.
תמשיכי.
תודה לך, תרזה הקדושה וישו הקטן.
תודה.
היא רואה...
היא רואה!
"לטיטין, מאדית"
טיטין, קומי!
מה קרה?
הוא חזר. הוא לוקח אתו את אדית.
התלבשי.
לא יכולים לעשות לי את זה!
אני לא מאמינה שאתה חוזר למקצוע הזה.
היא תכיר את הארץ. - טוב, לך.
אדית!
טיטין!
אל תיקח ממני את הילדה שלי!
תעזבי אותה!
די!
היא מטורפת!
"אנחנו בנמל התעופה "אורלי.
הנה היא. אני רואה את אדית פיאף.
בחור צעיר תומך בה.
מה הבאת אתך מאמריקה?
בחור אמריקני.
מה שמו?
אדית, בבקשה.
כמו בשיר שלה, "נסחפת ע"י הקהל"...
מוצפת פרחים, היא נכנסת למכונית המפוארת
למרות עייפותה הרבה, היא שופעת חיוכים.
שקט! בואו נרים כוסית!
שתי ידיים שמאליות!
אתה בעצמך!
צריך לעזור לבנאדם חולה.
תיזהר, אקורדיוניסט,
שלא תחטוף סטירה.
עיתוי מושלם!
תקרא לבעלים.
אני רוצה שמפניה במתנה.
אני אדית פיאף, ושפכתי את כל הבקבוק...
כולם יתנשקו, גם אלה שלא סובלים זה את זה.
תן נשיקה, קלוד.
דוג, אני אוהבת אותך.
אני רוצה לנשק אותך, אדית.
מי הנקבה הזאת? - אין לי מושג.
בשביל מי הסטייק טארטאר?
לאן נעלם המלצר החתיך?
אל תביכי אותה...
אל תתערב, קוקאטריקס. מישהו שאל אותך?
גב' אדית פיאף. הכבוד כולו שלנו.
מה אוכל לעשות למענך?
הרבה. אני רוצה מתנה.
כמובן.
רציתי שמפניה, אבל...
אני מוכנה להסתפק בטבעת.
טבעת יהלומים גדולה. הולך?
אל תיבהל, רק שמפניה.
ארים כוסית לאהבה שיש לי לכולכם.
ולשם זה, אני קמה. תעזור לי.
נרים כוסית כולנו לחיי מרגריט.
המלחינה שלי
והחברה הכי נאמנה בענף הזה.
אל תסמיקי ככה.
תכף נתחיל לבכות בגללך...
רוצה תמונה?
מעדיף שלא.
אלכוהול תוסס, זה מה שעושה לך טוב.
זאת ההשפעה של קלוד.
תפסיק לזיין לי את השכל, לולו.
שנה שלמה שלא הייתי בפריס.
אז חגגנו קצת, זה הכול.
אל תשחק לי את המאהב שבור-הלב...
אני מחכה למישהו. תתנדף!
אל תשכחי שיש לך התחייבויות.
שאת לא לבד.
זוכרים איך נראיתי בערב הראשון אצל ז'רני?
כמו חסרת-בית.
אבל היא הסתכלה עליי כאילו שהייתי נסיכה.
היית נסיכה. הנסיכה שלי.
לחיי מרגריט!
לכל אלה שרוצים לראות אותי נופלת על הפנים.
לכל אלה שחושבים שאני מטומטמת. לחיים!
יש בעיה, לואי?
אל תתרגש, האדון עושה לי סצנה...
צא, אנחנו עסוקים עכשיו.
העבודה שלך זה לא לצפות בהצגה. תקשרי!
את כאן בשביל לעבוד. אין פה ילדים.
את צריכה להרוויח את לחמך. מספיק!
חתיכת חרא קטנה, הרסת לי את היציאה!
לכי לקרון ותכיני לי ארוחת-ערב.
מחיאות כפיים סוערות ללואי, הלוליין!
היא חמודה.
בת כמה היא?
עשר.
אין לה אמא?
בשביל מה?
אתה לא מרגיש בודד?
למה שלא תזמיני אותי לכוסית בקרון שלך?
בוא.
את יודעת מי אני?
אני תרזה.
העיניים שלך בסדר, מתוקה שלי?
כן.
את ילדה חמודה, אדית.
למי תתפללי הלילה?
אתפלל לשלומה של טיטין.
יפה, אדית. אני שומרת עלייך.
אל תשכחי לעולם.
כשתהיי בודדה, אהיה תמיד לצדך.
נשבר לי!
אמרתי לך להחליף את הגלגל!
אל תתווכח, תשתוק ותעזור.
אני לא שם זין! - לך תזדיין!
אתה לא מתכונן לעזוב בגלל מריבה טיפשית!
אני לא בנוי לזה שיהיה מעליי בוס.
אני לא יכול לסבול את קרולי בתור בוס.
אתה שתוי! - יותר טוב לי להיות עצמאי.
איפה תרוויח יותר?
אין קרקס בכל פינת רחוב...
אל תדאגי. אני מסתדר תמיד.
אבל אני כבר התחלתי להתרגל אליך.
תתרגלי גם לניתוק.
תרזה הקדושה, עשי שישנה את דעתו.
אני רוצה להישאר בקרקס.
אדית!
הילדה לא נותנת קטע?
מיד!
עשי משהו!
הם תכף יסתלקו. עשי משהו, מהר!
קדימה, עשי משהו!
קדימה, ילדי המולדת
יום התהילה הגיע!
הרודנות הרימה נגדנו את דגל הדמים
התשמעו, בכל רחבי הארץ
שאגת החיילים האכזרים?
הם מתקרבים אלינו
לשחוט את בנינו, את ידידינו.
אחזו בנשק, אזרחים!
התאחדו בגדודים!
קדימה, צעד!
לו יהי והדם השפוך
ירווה את התלמים בשדות.
זאת הבת שלי!
גראס, אוקטובר, 1963
נשבר לי כבר ממיץ גזר.
כל עוד אני האחות המטפלת בך
את שותה מיץ גזר.
אני מעדיפה חושך, סימון.
יום נהדר. השמש תשפיע עלייך לטובה.
אדית.
אני יודעת שזה קשה.
את זקוקה להרבה מאוד מנוחה
וגם להרבה סבלנות.
בעלך צלצל הבוקר. הוא רצה...
אין מה לעשות עוד.
מה שעושה אותי חולה זה...
שהפרזתי בכל דבר.
שלוש השנים האחרונות היו ממש אסון.
אדית, את אמנית.
סימון? - כן, אדית?
לא אוכל עוד לשיר לעולם, נכון?
פריס, מונמרטר. אוקטובר, 1935
נשיר חצי -שעה ואחר-כך נלך לאכול.
אם אני שרה לבד, זה כמו לקבץ נדבות.
אם אני שרה אתך, זו כבר הצגה מלאה.
אני רוצה לשיר שם.
את שם!
אסור לשיר ברחוב.
באמת?
בת כמה את? .20-
ומה זה?
היא בקושי לקחה לגימה.
תתקרבי אליי.
"מכירה את השיר "דו -גרי?
תסתמי!
אם תשירי לי אותו, אני משחרר אתכן.
אעמוד ממול. שם לא השטח שלי...
אדוני, תן לי סיגריה!
זה לא מחייב אותך לשום דבר.
אם מצאתי חן בעיניך, נוכל לפטפט...
אתה חמוד כמו כלב ממושמע...
אילו היית מכוער, הייתי אומרת לך אותו דבר
הייתי אומרת לך שאתה פגז...
אתה יכול לנחש מה הסיבה...
אני מבקשת רק סיגריה, אפילו בדל...
בשבוע הבא יהיה 21 בחודש.
אנחנו חברות כבר 5 שנים.
את מעדיפה לעבוד אתי או בבית החרושת?
אתאבד ולא אלך לעבוד בבית החרושת.
ואת?
מה אתי?
כשעבדת בחנות-הגבינות המסריחה?
לא בא לי לדבר על זה עכשיו. תאכלי!
אנטה, אל תעשי פה בעיות!
האמא הקבצנית המסטולה שלך כאן.
אדית...
יש לך מטבע בשבילי?
זה הכול?
אין לי יותר, אבא שלי לא מיליונר.
תזרקי לי איזה שטר. - אין לי.
אני אמא שלך. - תצאי מפה!
את רוצה שאשיר לך שיר?
אטיין, תזרוק אותה החוצה.
אני אמנית, ומה את?
עוד תראי!
- מה אראה?
כשתהיי בקריז...
זה מספיק! תירגעי או שתסתלקי מכאן!
כשתהיי כמו חתיכת חרא! - תתנדפי!
אל תסמכי על הבת שלך שתיתן לך אוכל!
זה מספיק!
אני מסתלקת, שבי ותגמרי את האוכל שלי.
את לא זמרת, את בור של חרא.
עזבי אותה לפני שתחטפי ממני!
בואי נסתלק מהבר העלוב הזה.
לכי תאכלי חרא!
תלכי להזדיין ברחוב!
לפני שאף-אחד לא ירצה את הכוס שלך!
בלב עליז כמו ציפור דרור...
יבוא החורף, וכל רכושי יהיה
גופי המסכן, אני חשה אותו היטב
כבר מתעייף
ייפול על המדרכה הקרה
ומשם ישר למיטת בית-חולים צרה
ערב של חרדה
לא יותר גרוע מהרבה ערבים אחרים
אבל הייתי מעדיפה
ברוב מצוקה
גבר שיעניק לי אהבה
עד שהמוות יפריד בינינו
בקן חם
כמו ציפור דרור
תודה.
תהרסי את הקול שלך אם תמשיכי לשיר כך.
אני צריכה לאכול, אדוני.
ברור.
שמי לואי לפלה.
הכרטיס שלי. "בואי מחר בשעה 2 ל-"ז'רני.
נראה מה נוכל לעשות ממך.
גם את שרה?
לא, אבל אני יודעת לעשות הרבה דברים אחרים.
תביאי אתך את השירים שאת רגילה לשיר.
ואם לא אבוא?
תעשי מה שאת רוצה, מותק.
את מסתובבת כל היום בחוץ
וזה כל מה שאת מביאה לי?
אני שומרת קצת בשביל אבא שלי.
הוא חולה ומרושש.
"אני לא "צבא הישע.
אני נשבעת לך שהוא חולה.
אזרוק אותך לרחוב
ואז תדעי מה זה לעבוד.
עזוב אותה!
לעולם לא! לעולם לא!
אני מעדיפה להתפגר ולא לעבוד ברחוב.
אם היא תמות, זו תהיה אשמתך. - תסתמי!
אני רוצה יותר, הבנת?
אחרת, תצטרכי לפשק רגליים, כמו האחרות!
אתה תפשק רגליים קודם!
אלברט, סלח לי...
תישאר, אני מתחננת.
תעזבי את החרא הזה.
אטיין, תמזוג לה כוסית.
תבואו איתנו לסיני? - "מי זה "איתנו?
שני האיטלקים, השמן והזקן.
יש שם כל מה שצריך, קוקאין, אופיום.
קצת חום אנושי.
אם שכבתי אתך פעם אחת,
זה לא אומר שאשכב אתך כל ערב...
הבנת? - תפסיקי.
אתה יודע מה?
אני שמה פס על כל זיוני-השכל שלך.
יודע למה? לא? אתה מטומטם מדי.
כי אני אמנית...
ואני אגיע לצמרת. אני יודעת.
תמיד ידעתי את זה.
יש בי הניצוץ...
תרזה הקדושה, אני רואה עתיד ורוד.
רקדתי ושתיתי כדי לשכוח אותו
ראית איך היא לבושה? היא נראית חולה.
מאיפה הוא הקריץ אותה?
יש לי אותו מתחת לעור
אני משוגעת עליו
היא מדהימה.
פיליפו, שמפניה!
"הבוס "מאוהבת...
יש לה בית-חזה חזק...
הילדה בכלל לא רעה, לואי.
אל תקנאי, ז'וזט.
כאשר האהבה היא אמיתית
צריך תמיד להעניק מחילה
לאישה המתמסרת בכל-כולה.
תגידי לי שוב מה שמך.
אדית ג'ובאנה גסיון.
לא משהו.
יש לי עוד שמות כשאני שרה:
הוגט אליאס, טניה...
דניז ז'יי...
אתה עושה מניקור...
אל תחליפי את הנושא.
את מזכירה לי ציפור דרור.
באמת?
ציפור קטנה" כבר תפוס"?
כן.
ציפור דרור...
"אצלכם מכנים ציפור דרור, "פיאף?
"כן? "פיאף?
"פיאף הקטנטונת". - שם נהדר.
שם מטומטם. - מה את מקשקשת?
"פיאף הקטנטונת". - שם גדול!
תשירי שירים קלאסיים
שיהיו ראויים לשמך.
"למשל, השיר "ילדי הפעמון.
את השיר הזה אני דווקא מכירה.
תתאמני אפילו כל הלילה, אם יהיה צורך.
את מתחילה ביום שישי.
עוד מעט ההופעה מתחילה.
לך תבדוק מה מצב הקטנטונת שלך. - מה יש לה?
היא אוהבת לשתות בכמויות. - מיד.
פיליפו!
אין יותר שתייה בחדר ההלבשה.
מה קורה אתך?
לא גמרתי לסרוג אותו.
אני מסדרת לה שרוול. - עכשיו?!
מלא עד אפס מקום. - על אחת כמה וכמה.
היא לא יכולה לעלות לבמה כמו קבצנית.
תראו, הזמרת הכוכבת שלנו
מלבישה זמרת מתחילה.
בדיוק.
מהר, בנות!
לואי, בא לי להקיא.
זה לא הזמן. מהר!
לפני כמה ימים, כשהייתי בדרך הביתה
המקרה או הגורל הקרה בדרכי את זו
שתשמעו עכשיו.
תראו אותה בדיוק כפי שראיתי אותה.
יהלום גולמי...
"מהרחוב ל-"ז'רני...
"פיאף הקטנטונת"
בכל ימות השבוע, בערבים
בשדרות המפוארות וברחובות הפרוורים
תראו אותן נסחבות, במאות
גוררות חותלות מטונפות ואהבות...
בחולצות זה עשרה ימים לא מכובסות
תחת אורות פנסי הרחוב
מתהלכות כמו מלכות
הן יהלומי הכתר...
הן הבובות שלנו, הליצנים שלנו
בובות על חוט
הקשיבו להן בלילות
אותו פזמון הן שרות:
אנחנו ילדות הרחוב
אין לנו פרוטה על הנשמה
אנחנו חיות בשולי החברה
עושים איתנו אהבה אי-שם בלילות
אין להן שמלות מפוארות
לרבעים המכובדים עם הנשים העשירות.
ל-"גאלרי לפאייט" הן לא הולכות
להציג את סחורתן לראווה...
אלא לאורך תעלת סאן-מרטין
"ומבולווארד סבסטופול עד "לה שאפל.
היא כמו אחות בשבילי.
לכל גבר שקורא להן להשתגל
הן בנות זן זמין
לא אבנים יקרות...
לא תמצאו בובות בשמלות משי עטויות
בדוכן בשוק
אנחנו חיות בשולי החברה
הישנות בחורים מזוהמים...
שיקרתי?
היא משגעת.
אף לא נשמה אחת...
יהיה אשר יהיה
אנחנו לא שמות קצוץ
אם מלאך המוות דופק בדלת
זה הרגע הברור
צלצל, פעמון, צלצל
לילדות הרחוב בשולי החברה.
תכירי את ז'אן מרמוז הגדול!
זה בשבילך.
תודה.
בואי, אדית.
הממת אותם ותהממי אותם גם מחר
ובכל ערב.
את חייבת להכיר מישהי שתעזור לך.
היית נפלאה.
שמי מרגריט מונו. אני פסנתרנית.
ואם תהיי זקוקה למוזיקה,
אשמח לכתוב בשבילך. - תודה.
בואי.
אדית, תכירי את מר ז'אק קאנטי.
"המנהל האמנותי של "רדיו-סיטי.
פשוט הקסמת אותי.
תודה.
בואי תצטרפי אלינו לשולחן.
לא אוכל להישאר. אני חייבת לברוח.
מה כבר יכול להיות לך יותר חשוב?
תודה.
מה קורה לה?
נפלאה... נפלאה...
עוף ממני
לפני שתחטוף אגרוף בפרצוף!
חיכינו לך יותר משעה.
לך תזדיין, בנזונה קמצן.
את הכסף!
"פיאף הקטנטונת"
"תקליט החודש"
לפלה מציג את אדית גסיון", "המכונה "פיאף.
את נהדרת!
עוד מעט תיפול לי היד מרוב לחיצות.
עוד שמפניה בשבילך.
אני רוצה את כל הבקבוק!
אמרתי לה לבטוח בי.
זה כוח הרדיו. קוקטריקס!
אל תשכח את הקסם של המיוזיק-הול.
ברור שלא.
אדית, יש לי משהו בשבילך.
שיר? - כמובן.
ריימונד! ריימונד!
מיריי, תקראי לריימונד!
מישהו רוצה אותך.
יש פה מישהו שרוצה אותך.
האיש הזה רוצה לדבר אתך.
תכירי את ריימונד אסו,
סופר, מלחין, זמר שנסונים, משורר...
אני כבר חוזר. - בסדר.
כל מה שאת עושה, אני כל-כך אוהבת...
ואת הפרצוף שלך אני כל-כך שונאת...
באתי הרבה פעמים להופעות שלך.
אז בטח התחבאת טוב.
חצות, כולם לקום!
כולם לעמוד!
שנה טובה!
את אמנית גדולה.
כן, כי אני על עקבים גבוהים...
בכל עת שתרצי...
טלפני אליי. אני מחכה.
אבא'לה לפלה.
נרים כוסית לחיי אבא'לה לפלה, המושיע שלי.
גראס, אוקטובר, 1963
ואתמול?
היית בבית או...
הייתי כאן, אבל לא ראיתי אותו.
את כמו ציפור מבשרת רעות!
זו אשמתה.
את פיאף?
בואי אתי, בבקשה.
לשם מה? - בואי אתי.
פנו דרך, בבקשה.
אני מדבר אלייך!
יש לך קשר עם העולם התחתון? - לא.
עזבו אותי במנוחה.
מה עם הנרי ואלט?
וז'ורז', ג'וני המלח ואלברט...
גם אותם את לא מכירה?
הם חברים... הם לא מעורבים בזה.
גם סיוע נחשב שותפות לפשע.
אני לא אשמה. לא עשיתי שום דבר.
איבדתי הכול...
איפה היית אתמול בערב?
אמרתי לך כבר, יצאתי לבלות...
נבלות! טינופות!
גועל נפש מה שאתם עושים!
תירגעי, את לא על הבמה עכשיו.
את מסתובבת בחברת טיפוסים מפוקפקים
כמו אלברט.
אני לא מכירה אף אחד מהם, מפקח.
בטח. לא נולדתי אתמול.
פיאף, תני לנו הצהרה! - לא עכשיו!
מגיע לה להתבייש!
תחזרי לרחוב, נבלה!
תעזבו אותה במנוחה!
זו לא היא. לא הבנת?
זימרת כדי להשתחרר כל-כך מהר?
זו הלוויה. קצת דרך ארץ!
שאלה אחת אחרונה. - אתם חיות טרף!
זוז...
צאו מהדרך! הסתלקו מכאן!
הכול נגמר. אני הרוסה.
הם גררו אותי לבוץ.
תשכחי מזה. העיתון של אתמול מת.
לא עשיתי שום דבר.
אני יודעת.
תפתחו!
מה?
את סימון ברטו? - כן.
בואי איתנו, בבקשה.
למה? לא עשיתי שום דבר.
זה צו מעצר נגדך, חתום ע"י שופט ואמך
השולח אותך למעון סגור לבנות.
הצו בתוקף החל מרגע זה.
אספי את החפצים שלך, בבקשה.
אני לא מאמינה. היא נשארת פה!
אין לי על מה להתווכח אתך.
בפעם האחרונה, אספי את החפצים שלך.
אתם רוצים להרוג אותי!
אתם רוצים להרוג אותי, מה?
אל תיגע בי!
היא לא תצא מפה!
מומון!
אדית, אל תתני להם לקחת אותי!
לא לקחתי את החפצים שלי. אין לי שום דבר!
שמעת, בן -זונה?
מומון, לא!
אבא'לה לפלה!
זונה מלוכלכת!
את הרגת אותו. מה עשית בכסף שלו?
למה אפשר לצפות מזונה לשעבר?
אני מבקשת מכולם לצאת מיד מהתא שלי.
מאמי, תישארי!
אני חייבת זריקה אחת. כואב לי יותר מדי.
תגידי לאמריקני שייכנס.
אתם יכולים להיכנס עכשיו.
איזו הצלחה! זה היה נפלא!
דוג...
אני צריכה אוויר.
אני רוצה לחזור לבית שלי בשלון, אתך.
עכשיו?
זה במרחק יותר מ-400 ק"מ מכאן.
אתם מעצבנים אותי, כולכם!
נשבר לי מכולכם!
את תשושה, הדרך ארוכה מדי ללילה.
אתה תמיד אומר לא על כל דבר.
נוסעים! - לא בא בחשבון.
בוא נחזור!
סע בחזרה, אמרתי לך.
בכל מקרה, קלקלת לי את התענוג.
התוצאות של בדיקות הדם שלה ממש קטסטרופה.
שתי צלעות שבורות ואי אפשר לשים לה גבס.
זה ייקח שבועות.
אם יש לה הופעות מתוכננות,
בטל אותן, מר בארייה.
זה נורא לוחץ, עזוב אותי.
דוקטור, עשה לי זריקה שאוכל לשיר.
מצטער, אבל להערצה שלי יש גבולות.
לקהל המעריצים שלי אין גבולות וגם לי אין.
בטלי את ההופעה. את משחקת בחיים שלך.
אז מה? צריך לשחק במשהו...
רוצה חיים חדשים? קחי תדמית חדשה.
למה לא צלצלת אליי קודם?
הייתי נורא עסוקה.
לא ידעתי מה אתה רוצה ממני.
שמעתי אותך שרה אצל לפלה כל ערב.
יש לך עוד הרבה ללמוד.
אתה הראשון שאומר לי את זה.
בעוד 3 חודשים "לא יקראו לך עוד "קטנטונת.
גמרנו עם חיי הקברט.
היו לו עיני תכלת זוהרות
שהבריקו כמו ברקים...
כמו סערה בליל...
"כמו-סערה-בליל"! חיתוך דיבור ברור!
עוד פעם!
היו לו עיני תכלת זוהרות...
את מבינה מה שאת שרה או סתם מדקלמת?
מה אתה רוצה? - דיקציה מושלמת.
אני שרה בדיוק כמו שאני מדברת.
רע!
את בולעת את המילים
מבלי להבין בכלל מה את שרה.
קצת יותר לאט, מרגריט.
עבדנו כבר 6 שעות. אפשר לפתוח חלון?
ננשום אחר-כך.
מההתחלה.
היו לו עיני תכלת זוהרות
כמו ברק. כרוח סערה...
את לא מקשיבה.
את לא חיה את השיר!
את חייבת להיות אותה אישה מאוהבת.
תחשבי כמו שחקנית.
הוא עושה ממני צחוק.
התעייפנו, ריימונד. חייבים לעשות הפסקה.
הוא גורם לי להרגיש שאני לא יודעת לשיר.
מי את חושבת שאת? איפה שרת?
את לא יכולה לנוח על זרי הדפנה שלך.
אני שרה מגיל 9.
הכול בסדר. אל תדאגי.
זה חדש בשבילך וזה קשה.
את חייבת להיות אמנית מקצועית, הבנת?
לחיות את השיר!
אף-אחד לא התלונן מעולם על הדיקציה שלי.
אף לא אחד? מי, למשל?
האספסוף אצל ז'רני או עוברי-אורח ברחוב?
עשי מה שאגיד לך או שתחזרי לרחוב!
אדית!
לילדה שלא שכחה את האבא שלה!
שמענו שיש לך מדריך...
יש לו כסף?
שום כלום. זה בשביל אהבת האמנות.
בשביל אהבת התחת שלך...
קדימה, קטנטונת, תשירי לנו שיר.
תשירי לנו שיר!
אישה שנראית כמו גבר
לא תהיה חתיכה לעולם...
כי רשרוש החצאית
עושה את הנקבה סקסית
כאשר גבר שומע את הפרו-פרו
מדהים מה הוא מסוגל להעז
לפתע יראה את החיים בוורוד
הוא נדלק, הדופק שלו מואץ
כאשר היא מתחילה לרשרש בשמלה
השכל של הגבר מתנדף...
ככה צריך לטפל בה.
אני נתתי לה ללכת.
הייתי יותר מדי טוב אליה.
את עומדת כמו מטאטא, ללא חיים.
כמו מתאגרף שעושה רק קרבות רחוב.
הופעה על במה זו אמנות.
את צריכה לעניין אותם בכל מה שיש לך.
יש לך ידיים נהדרות.
השתמשי בהן!
תשירי עם הידיים...
עוד פעם, מרגריט.
תכניסי קצת חיים!
הידיים, הידיים.
זהו.
אני מרגישה מטומטמת. - תמשיכי.
תלבשי את זה!
זה לא מעניין אף-אחד!
הם מתעניינים רק בקול שלי!
איך את יכולה להיות כל-כך מוכשרת ומוגבלת?
תלבשי אותה!
תפתחי את הדלת! - אני הולכת להקיא!
מה קרה? היא שתויה?
שום דבר, זו רק פאניקה.
כל הקהל באולם ממתין!
שבועות רבים עבדת עליי כדי לשכנע אותי
אז תוציא אותה מהשירותים,
תעלה אותה על הבמה לפני שתפרוץ מהומה.
היא באה.
יש לך 3 דקות.
פה לא קברט. זה מיוזיק-הול.
באיזה בוץ הסתבכתי?
זה רק פחד במה. זה סימן טוב.
אדית?
כן?
זהו זה.
על זה עבדנו.
את לא יכולה להתמוטט עכשיו.
אני רוצה שתפתחי את הדלת.
לא, אני לא יכולה.
תפתחי, בבקשה.
תזדקפי!
גבירותיי ורבותיי, אדית פיאף!
"!אדית פיאף כובשת"
"זמרת הרחוב נעשתה כוכבת"
"הופעת בכורה ל-"פיאף הקטנטונת"
"הגבר הראשון שהושיט לי יד"
"פיאף במסע הופעות"
אדית פיאף מופיעה" " ".בתיאטרון "א.ב.סי
ציפור הדרור" מתה" ". "!תחי אדית פיאף
"זה נורא לחזור מהר הביתה"
"בציפיה לקבל תמיכה מאדם אהוב"
".ולמצוא חדר ריק"
"...ולחכות... לחכות"
".אני מכירה את החדר הריק הזה. כן"
אני מתה כבר לראות אותך בתיאטרון.
זהירות, קאנטי בא.
המנצח מחכה לך כבר 3 שעות.
אז?
"הבכורה ב-"בובינו בתוך פחות מ-48 שעות.
אתה מכיר הרבה אנשים
שז'אן קוקטו כתב בשבילם מחזה?
גברתי? - כן, סוזאן.
פול מוריס טלפן. הוא יבוא לאסוף אותך
בשעה 8 לארוחת-ערב אצל קוקטו.
אתה רואה?
תבקשי מהמנצח שיחזור בחצות.
את בטוחה?
אתה הרבה יותר גרוע מריימונד.
תעשי כך, תעשי כך.
תפסיקי!
לכן היא פיטרה את הנודניק ההוא. - תפסיקי!
רוצה לראות את השמלות?
כן, השמלות.
כולן כאן, גב' פיאף.
זהירות מהסיכות.
השמלה הכי פשוטה, בלי הצווארון.
בחור צעיר מחפש אותך מאתמול.
הוא אומר שיש לו משהו בשבילך.
איך הוא נראה? - הוא חייל.
אמרתי לו שאין לך זמן בשבילו.
הוא בחדר-המדרגות עכשיו. לא נעים.
אם הוא כבר כאן, תכניסי אותו.
בוא אתי.
תניח את זה כאן.
בבקשה.
הרבה יותר טוב בלי הצווארון.
אני מישל אמר, אני רב"ט.
אנחנו לא בצבא פה. מה אתה רוצה?
יש לי שיר בשבילך.
עוד אחד? תוכנית הרסיטל שלי כבר סגורה.
הבכורה ב-"בובינו" מחרתיים.
אני רוצה את השמלה הזאת.
אני יוצא לחזית מחר בבוקר.
לך לפסנתר. יש לך 5 דקות.
אדית...
נצטרך לחכות.
נערת הרחוב יפה
זאת שעומדת שם בפינה
יש לה הרבה לקוחות
שממלאים לה את הביריות...
בתום יום העבודה
גם היא הולכת הביתה, ברור
ומחפשת חלום של אהבה
במועדון ריקודים שכולו כיעור.
היא מאזינה למחול הז'אווה
אבל לא תרקוד בעצמה
ולא תסתכל אפילו לעבר הרחבה
מבט אוהב תנעץ
בפסנתתן העצבני
ובאצבעותיו הארוכות והיבשות...
עצור.
אני לוקחת את השיר.
כולם החוצה!
זה לא רציני. אנחנו כבר באיחור.
מה לא רציני?
נגן את השיר. "אני רוצה אותו ל-"בובינו.
קדימה!
את לא יכולה לעשות דבר כזה.
לא? אז מה יוצא לי מזה שאני אדית פיאף?
בצרפתית, בבקשה.
היא מיואשת מדי, עלובה מדי...
תרגם לי הכול, שארל.
אני לא מתרגם מקצועי.
מעוררת רחמים.
היא לא שייכת למסורת
של ה-"קאן-קאן" הצרפתי ולא של פריס התוססת.
זה מה שנקרא "פלופ" מושלם.
זו לא הפעם הראשונה שאת צריכה להילחם.
האמריקנים רוצים חתיכות, לא אחת כמוני.
אני לא הפריסאית הסקסית שהם ציפו לה.
אתה רואה אותי בתור נערת מקהלה?
תכף אתקע לי נוצה בתחת.
אתם יכולים לצחוק. אני לא מתחברת אליהם.
אני עצובה מדי, הם מטומטמים מדי.
כן, הם מטומטמים מדי בשבילנו.
אדית, זה נפלא! יוצא מן הכלל!
לא, כאן...
את מופיעה בדף הראשי!
על שני טורים.
זה מצוין בשבילנו.
זאת הביקורת של וירג'יל טומסון, המבקר הכי חשוב באמריקה.
זה מאמר חשוב מלא שבחים.
לא מבינה כלום. תרגמו לי את החרא הזה.
כותבים פה שאסור לתת לך לעזוב.
זו תהיה שגיאה חמורה.
ושהאמריקנים אינם ראויים לך.
ידעתי שיקרה משהו.
אני חייבת להחליף בגדים.
ג'ינו, תעזרי לי לבחור שמלה.
אני יוצאת הערב. אני מוזמנת.
הנה הפסטראמי.
בתיאבון.
מה זה צריך להיות, מרסל?
בשר בקר. תטעמי.
זה מסריח כמו כלב רטוב.
מה?
האנגלית שלך טובה כמו הבשר הזה.
המקום הזה לא מוצא חן בעינייך?
אני קצת מופתעת. לא ציפיתי...
כשצלצלת להזמין אותי למסעדה אמרת
שאנחנו שני צרפתים בודדים בניו -יורק
ולמה שלא נצא לאכול יחד
תיארתי לעצמי משהו אחר לגמרי.
אני בא לכאן תמיד.
כשאתה מזמין, אתה לא מתרושש.
החלטתם?
ניקח שני כריכי פסטראמי...
לא בא בחשבון!
"תן לי להזמין. פעמיים "טורנדו רוסיני
ובקבוק "שאטו לאנז'לוס" 1938.
את בטח מתה מרעב.
זה הרבה יותר טוב מכלב מכובס...
מצטער.
בוא נתחיל מההתחלה. בסדר?
כמה זמן את כבר בניו-יורק?
8‏ שבועות.
את אוהבת את אמריקה?
אני לא שמה על אמריקה.
אני לא מבינה אותם והם לא מבינים אותי.
את בטח מתגעגעת לפריס. - נורא.
מה את עושה כשאת לא שרה?
היית יכול להיות חוקר משטרה.
אני סורגת.
תן לי מידות, ואסרוג לך סוודר.
לא, תודה. אין צורך.
יושבים שם אנשים שזיהו אותך.
באמת?
הם בטח אומרים: ".תסתכלו על המתאגרף הזה"
הפסיד בשני הקרבות האחרונים". ".הוא גמור
אני אסגור להם את הפה לתמיד. - לא!
אל תיבהל. זה היה בצחוק.
מעולה.
בוא לא נהיה כל-כך רשמיים... - כמובן.
מה אתה עושה כשאתה לא מתאגרף?
מתאמן, רץ. - ואחרי האימונים?
כשאני בבית שלי, במרוקו...
אני עובד בחווה שלי.
יש לך חווה!
אני מגדל חזירים.
מה קרה?
למה לא?
נכון, בעצם. למה לא?
יש לי חווה מודרנית עם חזירים מפוטמים.
מי מטפל בהם כשאתה מתאגרף?
אשתי.
יש לך...
ידיים נהדרות.
שמעת, מומון?
זה נכון שיש לך אצבעות יפות.
תקשיבי!
איזה צבע העיניים שלך?
הוא רכן מעליי כדי להסתכל מקרוב.
ואיזה סירחון יצא לו מהפה...
איזו מפגרת את לפעמים.
הוא מגדל חזירים, לא?
הוא אמר...
כחול-סגול.
כמובן, כחול-סגול.
תלוי איך אומרים את זה.
הוא נראה ממש כמו ילד קטן.
אחר-כך הוא אמר:
את נראית כמו פייה.
זה כבר מוגזם...
נישקת אותו?
לא העזתי.
זה היה ערב נפלא. - קצר מדי.
תבואי לראות אותי מתאגרף?
כמובן.
והוא ניסה לנשק אותך?
לא יודעת אם זה בכלל עלה בדעתו.
כן, בטח. אני מאמינה שכן.
אבוא לשמוע אותך שרה.
טוב, אז... לילה טוב.
הוא הגבר של חיי!
כאשר אתה מצמיד אותי ללבך
אני בעולם אחר
עולם בו פורחים ורדים
וכאשר אתה מדבר
מלאכים שרים ברום
וכל יום המילים הופכות לשירי אהבה
תן לי את לבך וכל נשמתך
והחיים יהיו תמיד
החיים בוורוד
היית נפלאה.
מר לוסיין רופ, הסוכן של סרדאן.
מר ג'יימסון
מרשת סי.בי.אס.
אולי זה לא הזמן, אבל אולי...
מרלן...
ערב טוב. אני מצטערת.
רציתי רק להגיד לך מילה אחת...
מזמן לא הייתי בפריס
אבל הערב...
כאשר שרת, אדית...
כאילו הייתי שם...
ברחובות פריס, תחת שמי פריס.
הקול שלך הוא הנשמה של פריס.
לקחת אותי למסע...
גרמת לי לבכות.
תודה מקרב לב, אדית.
תודה לך.
אני מתחילה לאהוב את העיר הזאת.
יש כוכבים הלילה.
בואי.
מרק...
אתה יודע מה האורך של חיי צפרדע?
באגדות או במציאות?
אף-פעם לא קראתי אגדות לפני אף-אחד.
לא הייתה לך הזדמנות, אדית.
הייתה, אבל לא עשיתי את זה.
דרה, 13 בדצמבר, 1959
תסלחו לי. אני קצת עייפה.
מיד אשוב.
אתם יכולים להשכיב אותה כאן.
אני חוזרת לבמה. - לא בא בחשבון.
אף-אחד לא יגיד לי מתי להפסיק.
מה עושים?
מצטער. תשלח את הקהל הביתה.
אני חוזרת לבמה. - לא, אדית.
אני חייבת לחזור. - זה איבוד לדעת.
צריך לאשפז אותה.
לא, לואי, אני מתחננת לפניך.
רק לפני 3 שבועות יצאת מבית החולים,
יהיו לך עוד ערבי גאלה.
תחזירו אותי לבמה!
קח אותי לבמה בחזרה. אני מוכרחה לשיר.
אני חייבת לשיר, לואי. אין לי ברירה.
אדית, בבקשה.
אתה שומע אותם? - תפסיקי...
תסגרו את הדלת!
קח אותי לשם בחזרה, לואי.
קח אותי לשם. אם לא אשיר הערב...
אם לא אשיר עוד שיר אחד, לפחות...
לא יהיה לי עוד אמון בעצמי. אתה מבין?
דוקטור...
תעשה מה שנחוץ.
זה לא יקרה הפעם, רבותיי הצלמים.
אתם מצפים שאפול על הפנים
אבל אני בכושר מעולה.
תגידו לעיתונים שזה לא מסע התאבדות.
תרזה הקדושה, קודם-כול תודה.
אני יודעת שהכול בא ממך.
את שלחת אותו אליי.
מצאתי את האהבה
ואני יודעת שהיא באה ממך.
ישו הטוב, הגן על מרסל.
קדימה, מרסל!
תלכי עכשיו!
לא, עוד מוקדם מדי, אדית.
לא, הוא ינצח, אני מרגישה את זה.
אם תהיה בעיה, תיראי רע.
איזו בעיה?
אם תהיה בעיה, אקרא לך. לכי.
תלכי כבר!
קדימה, מרסל!
תקרע אותו, מרסל!
הרוג אותו!
מה קרה? - נראה לי שזאל נפצע.
אז הוא אלוף העולם עכשיו?
את נראית כמו מלאך.
אני כבר לא נראית כמו פייה?
אתה האלוף שלי.
אני רוצה שתהיה שלי לכל החיים.
שום דבר לא היה קיים לפניך.
הכול נשכח.
הישאר אתי.
אהובי, אתמול, לפני שהלכתי לישון
מחקתי עוד יום,
יום ארוך וקצר כאחד.
כאשר המטוס שלך המריא
הוא לקח אתו את לבי,
את חיי, את נשמתי...
אתה ילדי המתוק, אהובי,
הריח שלך עדיין בסדינים שלי
ולבי שוכן 24 שעות
בזרועות העצבות.
יקירתי...
אני אוהב אותך. מה עשית לי
שהכנסת אותי למצב כזה?
את חסרה לי.
אני לא מסוגלת לחשוב, אני חשה ריקנות
כאילו שאני מצפה לאיזשהו אירוע...
חבק אותי חזק...
דע שאין דבר בעולם
שחשוב לי יותר ממך.
אם תוכל, ברגע שתסיים את הקרב...
אני חושב שבצרפת יודעים עלינו.
כי כשאני נכנס למסעדה
"מיד משמיעים את "החיים בוורוד...
כשאני נוכחת לדעת, אהובי...
עד כמה אתה קשור
לאשתך ולשלושת הילדים שלכם
מתחשק לי לנסוע רחוק מאוד...
במחשבה שיום יבוא
ותהיה לי אסיר תודה.
אני לא יכולה לרצות אותך לעצמי בלבד
ואני לא יכולה לחיות בלעדיך.
אלוהים עדי שאינני מבקשת לעצמי דבר.
אני מוכנה להקריב הכול.
אם יבוא יום" "והחיים ייקחו אותך ממני
"אם תמות, או תהיה רחוק ממני"
"גם אם תאהב אותי"
".אמות גם אני"
בעוד שלושה חודשים,
כן, באפריל...
"אכבוש בהצלחה את "אולימפיה.
אמלא להם את הקופות, ואנחנו נשחה בכסף...
אדית, תאי הכבד שלך
לא מתפקדים באופן נורמלי.
התמוטטת. את זקוקה למנוחה.
זה רציני. - אני רק בת 44.
אני עוד לא בקבר.
נשארנו בלי מזומנים אחרי כל הביטולים.
אתה רוצה להגיד שזו אשמתי?
לא. זו אשמת מס הכנסה...
אנחנו חייבים 120,000 פרנק כמקדמה...
זו צהבת.
אין צורך ב-100 שנות החלמה.
לא צריך להגזים.
"אני חייבת "קאמבק" ב-"אולימפיה.
עוד משהו?
כן, מוכרחים להפסיק להיכנע לה.
אני לא יכולה לשמור עליה לבדי כל הזמן.
היא יצאה מבית-החולים מוקדם מדי.
"להופיע ב-"אולימפיה בעוד 3 חודשים...
זה אסון בטוח שעומד להתרחש.
היא זקוקה לאתגרים האלה.
אלה אתגרים מועדים לכישלון.
אחר-כך אני זה שצריך להודיע לסוכני הביטוח
שהכול מבוטל.
אנחנו חייבים להחליט בשבילה. נקודה.
בין אם זה מוצא חן בעיניה או לא...
אדית...
באותו רגע אמרתי לעצמי: ".הכול נגמר"
".יש לו אישה אחרת. הפסדת אותו"
הוא בגד בך?
הייתי מספרת לך דבר כזה?
הוא יצא מהמסעדה. התחבאתי.
מרסל שלי חצה את כל ניו -יורק
כדי ללכת לאכול עם מתאגרף זקן, שחור
עיוור, שהכיר כמה שנים קודם לכן.
אתם מתארים לעצמכם?
אין הרבה אנשים כאלה בעולם.
מרסל שלי!
"מרסל שלי"... רק על זה את מדברת כל הזמן.
אין בעולם שום דבר מלבדו.
אבל תשמעי מה שאני אומרת לך, ג'ינו...
הוא לא יהיה שלי לעולם.
הוא לא יעזוב לעולם את אשתו והילדים.
הוא מצלצל אליה כל יום.
אני מעמידה פנים כאילו לא שמתי לב.
אני רוצה שיהיה מאושר.
אני כבר חוזרת.
גם אני הייתי יכולה להיות אדית פיאף.
יש עוד דברים בעולם מלבד שירים.
זמן רב חלף, מרסל, ואני לא מחזיקה מעמד.
"צלצל ל-"אורלי. עלה על מטוס עוד הערב.
אם תפליג באונייה, אני אמות.
אני נורא מתגעגעת אליך, מרסל.
אני לא יכולה יותר לחיות בלעדיך.
אולי כדאי שאחזור לפריס?
חכה.
פה אני רק כלבת השעשועים של הגברת.
תפסיקי!
רום, קוקה-קולה, ויסקי!
מסתכלים עליי פה כאילו שאני חתיכת חרא.
היה לי יותר טוב להשתכר בבלוויל.
זרקת אותי, אדית.
תפסיקי, מומון.
סלקו אותה מהעיניים שלי.
אני אסע באונייה.
לחיי הקריירה שלך, אדית!
בבקשה, מרסל. צא לדרך הערב. למעני!
את ישנה עד מאוחר כשאני לא כאן.
תודה לאל, מרסל.
תודה.
אעשה לך כוס קפה. תישאר כאן.
תן לי להגיש לך.
מה את עושה פה?
ידעתי שתבוא.
לוסיין עשה מאמצים להשיג לי את הכרטיס.
יש לי מתנה בשבילך.
מה קרה לך? אתה נראה נורא.
לך להשתזף. אתה כל-כך חיוור.
ג'ינו!
ג'ינו, אני מחפשת את השעון!
מה קרה לך?
אני מחפשת את השעון!
זה היה כאן, באריזת קארטייה אדומה.
השעון היה כאן, לעזאזל!
מה קורה לכם?
אני מחפשת את השעון של מרסל! איפה זה?
אני מחפשת את השעון של מרסל.
מה?
לואי?
מה קורה?
את חייבת להיות אמיצה, אדית.
זה מרסל?
מה?
המטוס התרסק.
מרסל!
יהיה אשר יהיה
אם אתה אוהב אותי
כי אמות גם אני
ויחד יהיה לנו כל הנצח
ברקיע התכלת האין-סופי
כי בשמיים אין עוד בעיות
אהובי
אתה מאמין שאנחנו אוהבים?
אלוהים מאחד
את האוהבים
מה עוד אוכל להגיד לך, גב' פיאף?
כולם אומרים שאת מגדת העתידות הכי טובה...
יכול מאוד להיות, אבל...
זו הפעם ה-3 שאת באה אליי השבוע.
כבר אמרתי לך הכול.
למה את חוזרת אליי?
כדי שתגידי לי את זה שוב
כדי שאזכור למה אני צריכה להמשיך לחיות.
הוא מת בשמיים, אז הוא בטח שם...
קליפורניה, אוגוסט 1955
ג'ק פילס, אולי תיתן גז?
אני צריכה אוויר.
אני לא אוהבת את החום הזה. זה עושה לי סחרחורת.
תן גז, לפני שהפצצה שלנו תימס...
אחר-כך תהיה לי אנגינה.
ואתה תטפל בי
כמו בעל טוב?
הבעל הכי טוב שהיה לי.
הבעל הראשון שהיה לך!
תצלם אותנו ככה כל היום?
אני הולכת להקיא.
זהירות, אנחנו הולכים להתנגש בתפאורה.
תן לי לנהוג. עצור, אני אנהג.
ככה ג'ינו תוכל להקיא.
תקיאי, ג'ינו.
אם הגברת תואיל בטובה...
קדימה, ג'ינו.
כל הכבוד.
להתראות, ג'ינו.
חכו לי!
את באמת יודעת לנהוג.
לפחות לא יצאנו לטיול לחינם.
הרגנו עץ.
לא ייאמן. איזה שירות מחורבן.
אין פה אף-אחד שייקח מאיתנו הזמנה?
תירגעי, יקירתי. פה את לא כוכבת.
"הערב את שרה ב-"מוקאמבו.
באמת?
תזכיר לי אצל מי אנחנו מוזמנים?
מרלון ברנדו, ג'ינג'ר רוג'רס, מר צ'אפלין.
מה זה?
אנחנו לא הזמנו את החרא הזה!
אל תיגע בי!
תראי לי. - אל תיגע בי, אמרתי לך.
תנגבי.
צריך לחשוב על גירושים.
כמה זריקות ביום את מקבלת, גברתי?
עשר.
תסלחי לי על השאלה הישירה:
אבל למה את עושה את זה?
כדי שהגוף שלי ישתוק.
מתי התחלת
בזריקות היומיות האלה?
לפני 5 שנים, אחרי התרסקות המטוס.
קיבלתי ראומטיזם.
לא יכולתי לסרוג יותר.
את במצב חמור של התמכרות.
דוקטור...
אני רוצה שאשתי תעבור טיפול גמילה.
אני רוצה לצאת מזה.
אני יכולה.
אוקטובר 1960, לאחר 5 שנים
דניאל, כיסא.
אדית...
בבקשה, אדית.
שבי.
ברונו...
"לא תהיה שום הופעה ב-"אולמפיה.
אני מבין, אדית.
לא!
אדית, תכירי את שארל דומון, מלחין
ומישל ווקר, כותב המילים.
הם באו כדי להשמיע לך שיר.
תעשו את זה מהר, אני עייפה.
לא, על שום דבר שבעולם
לא, אין בי כל חרטה
לא על כל הטוב שקיבלתי
ולא על הרע,לא אכפת לי בכלל...
עצרו!
השיר מוצא חן בעיניי.
תמשיך.
הזיכרונות שהיו לי
זרקתי את כולם לאש
הייסורים והשמחות
אין לי בהם צורך עוד
טיאטאתי את כל האהבות
יחד עם כל ההתרגשויות
נפרדתי מכולם לנצח נצחים
להתחיל מחדש מאפס אפסים.
אתה מדהים.
זה בדיוק הדבר שחיכיתי לו.
ממש לא ייאמן.
זו אני.
אלה החיים שלי. זו אני!
צלצל לקוקאטריקס. "מופיעים ב-"אולימפיה.
תתחיל מחדש, זה כל-כך יפה.
לא, ללא חרטה
לא, אין בי שום חרטה...
אולימפיה" - ברונו קוקטריקס מציג": אדית פיאף
תשמרי על הציפור האהובה עליי". "מרגריט
".אהיה אתך במחשבות. נשיקות. איב"
מאזנאבור, מקוקטו, מאיב מונטאן.
מונטאן בא? קראתי שהוא לא בצרפת.
הוא חזר במיוחד בשבילך.
הם מחכים כבר 30 דקות.
האולם מחומם יותר מדי.
הן לא לוחצות?
מי זה?
ידיד.
בואי, אדית...
קומי.
הצלב שלי?
הצלב שלי...
שכחנו אותו. אלך להביא אותו.
לא אשיר בלי הצלב הזה.
כולם החוצה!
שלום, גב' אדית.
את לא שוחה היום?
גראס, אוקטובר, 1963. הלילה האחרון.
להתראות מחר.
אני אטפל בזה.
אני מפחדת, סימון.
אני מאבדת את הזיכרון. זה חמור מאוד.
המוח שלי מבולבל.
אני מנסה להיזכר...
אבל אני לא מצליחה.
זיכרונות אחרים עולים...
לא אלה שהייתי רוצה לראות.
רצית לראות את השעון שלו.
את זוכרת? השעון של מרסל.
לא, אדית. אני לא הכרתי אותו.
את רוצה לראות את השעון שלו?
איזה פרצוף את עושה!
יש לך עיניים פראיות.
הילדה לא כל-כך מכוערת.
סימון.
כן, אדית?
לא התפללתי.
אני רוצה לכרוע ברך ולהתפלל.
אף-אחד לא יטיף לך מוסר
אם תתפללי במיטה.
אני רוצה להתפלל בשביל אבא שלי.
מארסל!
רוח רפאים קטנה שלי...
רק מומון ידעה עליה.
אספר לך על רוח הרפאים הקטנה שלי.
תירגעי, אדית.
מארסל!
מארסל, לכי לישון!
מספיק כבר להיום!
אני לא יכולה גם לשמור מהשוטרים
וגם לשמור על הילדה שלך.
מה עושה לואי, לעזאזל?
זה הוא. אבא שלך.
היא אכלה?
אמרו לי שלקחת אותה אתך לרחוב.
את אמה. אני נותן לך אותה פעמיים בחודש.
אמרתי לך לא לקחת אותה אתך לרחוב.
מהר!
זו מארסל! בואי!
מארסל בבית-חולים.
את אמא שלה?
דלקת קרום המוח. לא יכולנו להציל אותה.
אני מצטער.
אדית...
הבאתי את הצלב.
שלום.
אמרו לי שאת בחוף.
תודה שהסכמת לתת לי ראיון.
העונג כולו שלי.
מוזר לראות אותך כל-כך רחוקה מפריס.
אני אף-פעם לא רחוקה מפריס.
יש לי שאלון קצר.
הרעיון הוא שתעני מיד מה שבא לך לראש.
מה הצבע האהוב עלייך?
כחול.
מה המאכל האהוב עלייך?
צלי בשר.
היית מוכנה לחיות חיים שקטים?
כרגע, זה המצב.
מי הם החברים הכי נאמנים שלך?
החברים האמיתיים שלי כולם נאמנים.
אם לא תוכלי לשיר יותר...
לא אוכל עוד לחיות.
האם את מפחדת מהמוות?
פחות מאשר מהבדידות.
האם את מתפללת?
כן, כי אני מאמינה באהבה.
אני לא רוצה ללכת, סימון.
איפה תיאו?
אני רוצה את בעלי.
תיאו יגיע בתוך פחות משעה.
מה היה הרגע הכי אהוב בקריירה שלך?
בכל פעם שהמסך עולה.
והזיכרון הכי אהוב בתור אישה?
הנשיקה הראשונה.
את אוהבת את הלילה?
כן, עם הרבה אור.
והשחר?
עם פסנתר וחברים.
והערב?
כי בשבילנו זה השחר.
את רואה, את נושמת.
אני לא יכולה לחזור לאחור...
אני לא יכולה יותר.
אילו היית צריכה לתת עצה לאישה,
מה העצה שהיית נותנת?
לאהוב.
ולנערה צעירה?
לאהוב.
ולילד?
לאהוב.
למי את סורגת?
למי שירצה ללבוש את הסוודר שלי.
זה הכול. אני מקווה שזה לא היה ארוך מדי.
תודה רבה.
תודה רבה לך.
לא, אין כל חרטה
לא, אין בי שום חרטה
לא על כל הטוב שקיבלתי
לא על כל הרע...
לא אכפת לי בכלל...
לא, ללא חרטה
לא, אין בי שום חרטה.
שילמתי הכול
טיאטאתי הכול
שכחתי הכול
לעזאזל העבר
וכל הזיכרונות
השלכתי לאש
הייסורים, השמחות
אין לי בהם צורך עוד
מחקתי את כל האהבות הישנות
יחד עם כל ההתרגשויות
נשכחו לנצח נצחים
אתחיל הכול מאפס אפסים.
לא, אין בי שום חרטה
לא תהיה לי שום חרטה
לא על כל הטוב שקיבלתי
ולא על כל הרע
לא אכפת לי בכלל
לא, אין שום חרטה
לא, אין בי שום חרטה
כי חיי
שמחותיי
היום
מתחילים אתך.
כתב וביים: אוליבייה דהאן
מריון קוטיאר